Kövess minket: Telegram — X — Vkontakte
„Ha a fehér bőrszínű hangulatjelet (emojit) használom, úgy érzem, hogy hátat fordítok a származásomnak, ellenben a sötétebb bőrtónusú hangulatjel nem reprezentálja a valós bőrszínemet” – nyilatkozta az amerikai országos közszolgálati rádiónak (NPR) egy kevert fajú hallgató.
Az NPR műsora a Milyen bőrszínű emojit kellene használnunk? A válasz összetettebb, mint gondolná címet kapta, a téma hamar vitákat váltott ki a közösségi médiában. A legnagyobb közösségimédia-felületeken 2015 óta választható ki némely hangulatjel bőrszíne, amely azóta gyakorta eredményez faji és származási vitákat a tengerentúlon.
Sokan fontosnak tartják az „illendő” emojik használatát, nehogy a jövőben rasszistának titulálják őket.
Egy másik, magát feketének és „amerikai rabszolgák leszármazottjának” bemutató női hallgató kifejtette, hogy nem érzi bántónak, ha a fehér barátai sötét bőrszínű hangulatjeleket használnak, ha ezt a mindennapokban is így teszik, és nem csak, amikor vele beszélgetnek. Zara Rahman digitális technológia kutató szerint „a hangulatjelek bőrszíne a diverzitást reprezentálják a kommunikációban, de kutatások alapján úgy tűnik, hogy a fehér bőrtónusú emberek kevésbé használják a nekik készítetteket, helyette a sárga, neutrálist részesítik előnyben, mert nem akarnak szembenézni a fehér felsőbbrendűségükkel.”
Rahman szerint továbbá, „ha egy fehér ember sötétebb bőrtónusú emojit használ, azzal csak a nagylelkűségével kérkedik, amely egy újabb jele a fehér kiváltságnak.”
A Twitter mikroblogon több kommentelő is nevetségesnek minősítette az NPR témáját, mondván, hogy nem erre kellene költeni az emberek adóját. Egy másik hozzászóló szerint „a hangulatjeleken keresztül mérni a kiváltságosságot a legnagyobb kiváltság, ami elképzelhető”. Mások szerint a fehérek azért használják a sárga emojikat, mert az a leggyorsabb.
Victoria Princewill író szerint digitális blackface-nek tekinthető (amikor fehér emberek feketére festett arccal, néger sztereotípiákat mutatnak be), ha fehérek fekete hangulatjeleket és feketéket ábrázoló videókat osztanak meg szórakoztatás céljából. Princewill szerint ezzel mások határozzák meg a feketéket, akik így „nem lehetnek önmaguk.”